Inbrottstjuven tog sig in...
- Man måste slå på rätt sätt. - Snälla, använd stegen.
- Eller låt mig göra det. - Jag klarar mig, Bob.
Man måste bara hitta precis rätt.
Jag ska hålla dina ben.
Så där! Du måste lita på mig!
Jag är ingen klumpig idiot som...
- Linda! Gick det bra? - Ja, jag halkade bara. Aj!
- Det såg ut att göra ont. - Det är inte roligt!
Notan! Jag måste faktiskt gå.
- Oj, min plånbok är borta. - Bäst att du börjar diska.
- Bara de inte stjäl min identitet. - De ger nog tillbaka den.
- Titta på toaletten. - Det är värt ett försök.
Nu har jag chansen att prova på att vara Mort.
Du hade rätt! Den låg bakom toalettstolen.
Tillsammans med en gummisnodd, en spelkula och en tandborste.
- Det är nog en telefonförsäljare. - Bob's Burgers.
Nej, jag har inget att investera. Tyvärr.
Det enda jag äger är min bil och... Hallå?
- De lade på. - Otäckt, eller hur?
Linda visste vem som ringde och var Morts plånbok var.
- Två förutsägelser i rad. - Testa en tredje.
Okej. Nästa person som kommer in är lång, mörk och stilig.
- Jag är redan här. - Den var bra, pappa.
Jag har hört om det förr. Ett slag i skallen som gör nån synsk.
Ja, allt blev suddigt för ett ögonblick.
Det var nog då det släpptes lös. Som en hund utan koppel.
- Nu förstorar ni upp det lite. - Nej.
Jag har alltid trott på sånt. Det kanske händer för att jag är öppen.
Inget händer, Lin. Det var bara två små tillfälligheter.
- Det kallar jag mina testiklar. - Gene.
Marshmallow är här. Hit med en hamburgare.
- Hej, Marshmallow. - Lång, mörk och stilig!
- Mamma är synsk! - Nej, det är hon inte.
- Hon är inte stilig, hon är vacker. - Rodnar.
Kalla det vad du vill, pappa. Mamma har en förmåga.
- Använd kraften i goda syften. Lova! - Jag lovar.
- Vad har du för specialförmåga? - Jag kan knäcka ryggar.
- Kom hit, Bob. - Okej, bara den här gången.
Så där, ja.
Så, ja. Nu lägger jag dig på golvet.
Kliv av mig, Marshmallow! Det där hjälper inte!
- Det är bara en knuta. - Jag kan inte andas!
Om mamma är synsk har vi inga problem mer.
Hon kan säga vad nästa modetrend blir.
Rumpmössor! Mössa till rumpan.
Nej, nu kan vi bli rika.
Men vi måste ta reda på om hon är äkta.
- Vilken siffra tänker jag på? - Inte nu igen.
Fyra. Nej, nio. Nej, fyra. Nej, nio.
- Har hon rätt? - Jag vet inte.
Vilken siffra tänkte du på först?
- Fyra eller nio. - Nej!
- Jag ser det i eld i hjärnan! - Det bevisar ingenting.
Hur gör du när du förutsäger saker, mamma?
Jag blundar och får en bild i huvudet.
- Det kallas "tanke", Lin. - Du förstår inte, Bob.
Du kommer aldrig att förstå det övernaturliga. Stackare.
Nu avgör vi det en gång för alla. Testa henne, pappa.
Om du är synsk kan du gissa vad jag lägger under skålen. Blunda.
- Du behöver inte låta så där. - Jo, det behöver jag.
- Ge mig dina händer. - Nej.
- Kom igen, jag måste känna. - Okej.
Det är en apelsin. Det är en apelsin!
- Fantastiskt! - Nej, inte fantastiskt.
- Mamma är synsk! - Nej, det är hon inte!
Jo, det är jag!
- Nej, det är jag som ska låta. - Förlåt.
Jag får upp en bild. Ett J. Har du nån i ditt liv som börjar på J?
- Ja, min revisor Geoffrey! - Aha!
Fast han stavar med G.
Men han är jude! Mitt i prick!
- Jag ska träffa honom idag! - Ja!
Ja, han sa ju just det.
Det låter som om nån ska få skatteåterbäring.
Jag ska ansöka i år.
- Min tur! Ur vägen! - Ta det lugnt!
Ge mig dina händer. Kladdiga...
- Sluta, Mort! - Låt henne spå mig!
Jag ser en färg! Det är din favoritfärg.
- Det är en grundfärg. - Otroligt!
- Jag ser nyanser... Rött. - Nej.
- Blått! - Nej.
- Grönt? Gult? - Ja!
- Gult! Ja! - På 17:e försöket.
Men hon hade rätt.
- Jag ser nåt. Nåt gult... - Vad då för nåt?
- En taxi? Ett hus? - Nej.
- En skjorta? En klänning? - Ja!
Jag kommer att träffa en kvinna i gul klänning! Vad mer?
Växel! Växelmynt!
Du kommer att hitta 25 cent. Nej, fem.
- Förändrar det mitt liv? - Ja.
Nej. Nej. Nej.
Jag ska träffa en kvinna och hitta ett mynt.
- Det är ingen skattjakt. - För mig är det det. Hej då!
Jag vet hur vi kan använda mammas synskhet.
Planen innefattar hästar och pengar som vi får.
- Hästar? - Pengar!
- Hej, barn! Hur var det i skolan? - Tråkigt.
- Vad pågår här? - Er mor har blivit knäpp.
GRATIS SPÅDOM TILL VARJE BESTÄLLNING
Jag ser nåt... Det är klockformat.
- Ja? - Det kanske är en klocka?
- Är det Liberty Bell? - Det är Liberty Bell.
Mitt ex bor i Philadelphia. Ska jag åka dit? Och äta cheesesteak?
- Gretchen! Åk till honom. - Det ska jag göra!
- Åk till honom. - Philly ska få se min klyfta.
- Hej, Bob. Hej då. - Håll dig undan från tåg!
- Jag ska köpa tågbiljett. - Kom tillbaka!
- Nej, tåg är kanske okej. - Det gick ju bra, Lin.
Ja, ännu en lyckad spådom.
Du skickade iväg en kvinna till en annan delstat för att du är synsk.
- Jag tror på dig, mor. - Tack, Louise.
Du har en gåva. Det gör folk nervösa.
Om det hade varit 1980 skulle du ha blivit bränd på bål.
Vilket namn gillar du bäst?
Sea Bagel, Pride of Detroit, Mudbutt eller Gelding the Lily?
Lily. Vad handlar det om?
- Vi döper om Tina. - Tur att jag inte valde Mudbutt.
Mamma har valt en häst i loppet.
Nu behöver vi bara pengar att satsa. Har ni pengar?
Om du ber mig sälja mitt hår är svaret nej.
- Hur mycket sparpengar har du? - 80 dollar och 40 cent.
Men med räntan kan det vara mer. Jag har inte kollat.
Bra! Vi satsar 82 dollar på Gelding the Lily och delar på vinsten.
Men det är ju mina pengar vi satsar.
- Det var min idé. Gene är din bror. - Antagligen.
- Och vi får titta på hästar! - Okej, då gör vi det.
- Kan du ta över, Lin? - Inte nu. Jag får in nåt.
- Konstigt. Jag känner nåt. - Nej.
Dizzy Dog, statyn som har stått vid Wonder Wharf i över 30 år-
- har blivit hundnappad från piren och polisen är förbryllad.
Om ni har upplysningar om Dizzy Dog, ring vår tipslinje.
- Dizzy Doggy... Tipslinjen? - Allvarligt, Lin?
Hallå? Vänta lite.
- Jag har ett tips. - Tror de att det är Jerry Lewis?
- Jag ser vatten. - Lägg på luren, Lin.
- Han är omgiven av vatten. - Det här är löjligt. Sluta.
Jag pratar i telefon! Och han skriker.
- "Hjälp mig, hjälp mig." - Lägg på, Lin.
Det var en sak när du lekte med Mort och Teddy och Gretchen.
Men att ringa in tips till nyheterna är nåt annat, Lin.
- Varför är det så svårt att tro? - För att det inte är möjligt.
Det sa tränaren om att jag skulle göra en situp, och titta nu!
- Varför kan du inte stötta mamma? - Glöm det.
Jag stöttar inte det här, för det är oansvarigt och inte på riktigt.
Jag förutspår att du ramlar ner för en trappa.
- Är det ett hot? - Nej, en varning! Var försiktig.
- Det låter bra. - Snubbeli-snubbel.
Dizzy Dog är tillbaka efter att ha välts ner i havet.
Det upptäcktes efter ett tips från lokala mediet Linda Belcher.
- Vad? - Ja! De hittade honom i vattnet!
- Vi har alltid trott på dig, mamma! - Jag har kraften
- Kan du skicka trasan, mediet? - Jag förutspår ja.
- Kan du inte låta mamma vara det? - Jag låter ju Gene vara skämtaren.
När ska jag ramla ner för trappan? Jag har inte ramlat ner för den än.
- Nu förödmjukar du henne igen! - Så nu tror du?
Nej, men om jag gjorde det, när skulle det hända?
- Klockan fall och trettio. - Vad?
- Förlåt, Gene. Du kan säga det. - Klockan fall och trettio.
Det är roligare när Gene säger det.
- Hej, Linda Belcher. - Inspektör Bosco!
Ni är tydligen nån sorts medium?
- Vissa tror det. - Herregud...
- Ni löste det där med Dizzy Dog. - Ja, det gjorde jag.
Jag behöver er hjälp med ett annat fall. Ett riktigt fall.
Hjälp mig att ta fast Lille pojkbanditen.
- Lille pojkbanditen från nyheterna! - Det kan inte vara sant.
- Mamma är polismedium! - Jag måste lägga mig lite.
Så jag ska hjälpa er med Lille pojkbanditen? Det är stort.
Jag behöver er hjälp. Jag är desperat.
Lille pojkbanditen har rånat åtta butiker den här månaden.
Jag vet inte om jag vill ta fast en liten pojke, som en elak häxa.
Vi tror att han är en kortvuxen man i barnkläder och peruk-
- och såna där rullskor som han flyr med.
- Det låter som Sandy Duncan. - Det tycker du om alla, mamma.
- Sandy Duncan hit och dit... - Jag har inget att gå på.
Så ni är öppen för mediala förmågor?
I normala fall hade jag sagt nej och skrattat ut er.
- Men ni är mitt sista hopp. - Då är det kört.
- Jag hjälper gärna till. - Bra, då åker vi.
- Håll pappa borta från trappor. - Låt honom springa i trappor.
- Har du tagit hit ett medium? - Hon löste Dizzy Dog-fallet.
Om du inte löser det får du börja patrullera igen.
Oroa dig inte. På de här platserna har Lille pojkbanditen slagit till.
Det finns inget mönster, men ni kanske kan få en känsla eller nåt.
Han verkar fokusera på butiker med små flaggor på.
Glöm det. Vi går och petar på bevis.
Lille pojkbanditen har tagit i de här sakerna under rånen.
Ta nåt och se om ni fångar upp nåt.
- Vad användes den här till? - Lägg ner den. Ett annat fall.
- Okej, men ni har tagit fel kille. - Jaså? Jag skojar bara.
Vi vet att vi har tagit fel kille. Testa med den här.
- Det kommer inget till mig. - Gör samma sak som med kniven.
Jag har inte fattat hur det här fungerar än.
Jag kanske behöver ett slag i huvudet.
- Okej. - Nej! Jag kanske är hungrig.
- Får man gratis korv? - Jag får det. Inte ni.
- Hej, barn. - Hej, Teddy.
Jag har inte hittat nån femcentare eller nån kvinna i gult.
Men jag hittade en penny i urinoaren.
Nej! Min kiss-penny!
- Varför ville ni träffa mig? - Vi ska satsa på en häst.
- Mycket bättre än att leta mynt. - Vi behöver dig för att kunna satsa.
- Du kanske ser en kvinna i gult. - Eller en häst i gult.
Vilket som går bra. Då går vi och spelar.
Jag behöver mer bröd.
Snubbeli-snubbel!
Varför har vi inget räcke? Okej...
Lugnt och fint, halvvägs nere.
Det är din fjärde korv, Linda. Får du nån uppenbarelse?
Jo, vänta, nåt kommer.
- Bara en rap. Jag är gasig. - Fokusera nu.
Jag måste få fast den här killen.
Tala om var han tänker slå till härnäst!
Okej. Medier förutspådde inte Rom på en dag. Vänta.
Jag ser en byggnad. Jag ser väggar.
Och fönster. Man kan se ut genom dem!
Det är nåt på väggen. Kanske tavlor.
- En byggnad med konst? - Jag är fortfarande gasig.
Är det Wharf Arts Center?
- War Farts? - Wharf Arts.
De har en välgörenhetsbal där nu, idag.
En massa plånböcker, väskor och smycken. Kom!
- Jag äter ju korv. - Det finns mat där.
Nu är jag hemma.
Skit också, jag behöver tomater.
Då så. Vänta, jag vet hur jag ska göra.
- Känns det fortfarande bra? - Ja, det är jättefint.
Inte den skiten! Din vision! Sluta äta!
Min karriär står på spel. Jag har många poliser på plats.
Jag säger åt honom att sluta som polis och bara spela.
- Stick, annars avslöjar du oss. - Okej, okej.
- La-la-la - Tyst! Sluta!
- Jag är tillbaka! - Bra.
Inget av det du sa stämde och nu är alla arga på dig.
Det är sant. Jag åkte till Philadelphia.
Mitt ex är gift och han är trogen. Tack så mycket.
Och mötet med min revisor var för att jag ska bli granskad.
Jag kemtvättade mina badbyxor som du sa och nu ser de fåniga ut.
Jag vann inte räkätartävlingen. Det var inte ens nån räkätartävling.
Nu är jag skyldig restaurangen 200 dollar.
Och jag har inte ramlat i trapporna än.
Jag har gått upp och ner för trappan bara för skojs skull.
Men jag hade ju rätt om allt det andra.
Eller använde jag bara sunt förnuft?
Jag såg nog Mort tappa sin plånbok.
Och telefonförsäljare brukar ringa vid tretiden.
Och din hand luktade nog apelsin.
Herregud, jag har Kaiser-Sözat mig.
- Så du säger att du inte... - Jag är inte synsk.
Vem kunde ana det? Bara jag, antar jag.
Förlåt, allihop. Sluta kasta saker!
Jag rycktes med och gjorde er besvikna.
Men ingen kom till skada. Oj... Bosco ligger risigt till.
Han har satsat hela sin karriär på ett rån på välgörenhetsbalen.
- Bob's Burgers. - Jag är på hästkapplöpningsbanan.
Är Linda säker på att klänningen är gul? Kan det vara en blommig väst?
Vi ska nog träffas, men jag känner faktiskt ingen personkemi.
- Teddy... - Ingen alls.
Teddy! Linda är chockerande nog inte synsk.
Det var faktiskt en lättnad.
Jag var usel på hennes spådomar. Men barnen blir förkrossade.
- De har satsat alla sina pengar. - Var är barnen?
Med mig på hästkapplöpningsbanan.
Du borde hålla bättre koll på dina barn.
I det här fallet är de med mig, så ingen fara. Rör inte den där, Tina.
Louise! Gå av banan. Hästarna springer där.
- Jag måste gå. - Teddy? Teddy!
Berätta för Bosco att du inte är synsk.
Jag måste hämta barnen från hästkapplöpningsbanan.
- Bosco! - Vad gör du här?
Jag har dåliga nyheter.
Jag är visst inte synsk ändå.
- Vad? - Ja... Beklagar.
Jag har satsat allt för att du sa att du var synsk.
Bäst att du blir synsk, och det snabbt.
Jag ska gripa nån ikväll. Dig!
- För att ha ätit för mycket korv? - Låtsats vara synsk!
Där är Gelding the Lily. Nästa lopp är vårt.
- Jag vill ha hans autograf. - Där är ni ju.
- Teddy är också här. - Hej, Teddy.
- Nu åker vi. - Nästa lopp är vårt!
- Vi har redan satsat pengar. - Och Tina ska få en autograf.
- Han kan inte hålla pennan. - Kan du skriva åt honom?
- Men stoppa pennan i munnen. - Jag har inte hela dagen på mig.
Så här. Som om du vore en häst.
Som en häst skulle skriva sin autograf. Ser du?
- Du tappade din peruk. - Tack.
- Vad har du den till? - Jag är födelsedagsclown.
- Jag har ett gig sen. - Du tappade din rullsko.
- Vad har du den till? - När jag är clown.
- Jag är rullsko-clown-jockey. - Trippelfarligt.
- Han är Lille pojkbanditen! - Vad sa du?
- Inget. Lycka till! - Tack!
- Vad sa du? Tack? - Tack!
- Ingen orsak.
Jag förutsäger att det är min man.
Jag skojar, jag såg vem det var.
Linda! Lille pojkbanditen är på kapplöpningsbanan. Han är jockey.
Hans lopp börjar strax. Få hit Bosco så snabbt du kan.
Bosco! Goda nyheter. Bobby ringde och sa...
- Heja Gelding the Lily! - Det går långsamt med metallskor.
De närmar sig mål. Gelding the Lily drar ifrån.
Kom igen! Han kommer faktiskt att vinna.
Spring!
Nej, nej, nej! Vi skulle ha vunnit!
Jag ska nog ha mitt nästa födelsedagskalas här.
Så Lille pojkbanditen rider bort i solnedgången, in i finkan.
- Här är inspektör Bosco. - Låt det här bli en varning.
Om du begår ett brott och är kort kommer Bosco att ta fast dig.
Men jag fick hjälp av en vän.
Min pistol. Och hans vän, min andra pistol. När sänds det här?
Jag är bara glad att vi är överens om-
- att det inte finns några mediala förmågor.
- Jag tror fortfarande. - Vad?
Jag kanske inte har mediala förmågor, men jag vet att de finns.
- Efter allt som har hänt... - Jag tror på det okända.
Om jag fick göra om det skulle jag det. Man måste vara öppensinnad.
Du kostade nästan en man jobbet.
Men på sätt och vis hjälpte mamma Bosco.
Nej, vi såg honom och ringde henne.
Om mamma inte hade trott att hon var synsk hade vi aldrig åkt dit.
- Ser du, Bob? - Ni är vrickade.
Det finns inga...
- Bob? Gick det bra? - Ja.
- Ramlade du? - Nej, jag gick nerför trappan.
- Väldigt fort. - Det lät som om du ramlade.
- Gene! Kan du komma ner lite? - Visst! Gärna!
Hon är synsk! Hon är en häxa! Bränn henne!
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com